Thomas! - Christian! Mössorna.
Ska vi ha kapplöpning, Buddenbrook?
- Till Grosse Petersgrube? - Försten till Trave!
Min kärra!
Se upp!
Era rackare! Vänta ni bara.
Spring, Tony! Spring!
Hallå där! Stanna!
- Stäng. - Först en kyss.
Hermann Hagenström!
Såja.
Lika vackert varje gång.
Det återstår att se.
Det är som ett skådespel som vi alla deltar i.
- Mitt dansprogram är fullt. - Jag har inte ens frågat.
Er dotter spelar åter prinsessan av Lübeck.
Hinrich Hagenström, ni är och förblir en bråkmakare.
Första dansen går i dag till brodern.
- Så gör Hagenströms alltid, säger far. - Hur då?
Med armbågen.
De är duktiga, Hagenströms. Man måste vara rättvis.
Ja, de är uppkomlingarna.
För Buddenbrooks. Leve de.
- Se som hon svävar. - Ja, alltid med någon ny.
Och Hagenström. Det är tredje dansen med Huneus dotter.
- Två miljoner i hemgift...oss emellan. - Redan lite vaggande och fet.
Passar att föda barn.
- Respekt. Vissa har funnit varandra. - Pengar gifter sig med pengar.
Är det inte det vi alla vill?
- Blommor åt herrarna. - O ja. Ni har verkligen...
...mycket vackra blommor.
Christian skulle helst vilja ta med sig korgen hem.
Korgen och allt som finns i.
Allt i korgen är inte till salu, mina herrar.
Fru senator.
James. Du får ju inte. Tänk på doktor Grabo.
Fröken Anna!
Ni har verkligen stans vackraste blommor.
Prinsessan, får jag lov?
När orkestern kommer tillbaka.
- Jag tror inte att vi ensamma ska... - Och en fiol.
- Hermann Hagenström. - Ska jag hämta även altfiolen?
- Och er fröken Huneus? - Redan i droskan på väg hem.
Redan midnatt. Jag måste gå.
Som vår första kväll...
När vi for i mörkret över ängarna.
I mörkret. Som alltid...
Folket. Firman.
- Nu gör du din min igen. - Vad för min?
Som om du inte var närvarande.
- Du luktar lite. - Och du?
Rosor. Utan tvekan. Och lite varm, fuktig jord.
Buddenbrooks - till det yttre snygga och propra...
...men invärtes svarta.
Halt!
Disciplin.
Jämvikt.
- Jämvikt. - Det kräver firman.
Jag klampar in i ert familjära småprat. Ursäkta mig.
Herr Grünlich, en affärsbekant. - Min fru.
Det är mig en ära.
- Min son Thomas. - God dag.
Min andra son Christian.
- Stanna och ta en kopp te. - Jag har inte för avsikt att inkräkta.
- Jag kom i en affärsangelägenhet. - Min dotter Antonie.
- Kom ni från Hamburg tidigt i morse? - Jag reser mycket.
- Flit och slit. - Rastlöshet. Jag måste ha att göra.
Ni uttalar mina tankar.
Tony... Var så snäll...
- Vi har släktingar i Hamburg. - Duchamps.
Ja, vi är bekanta. Godhjärtade människor.
Sanna kristna.
Hos dem finner man Gudstro, barmhärtighet och fromhet.
Och alltid en kopp te.
Jag medger min svaghet för arkitektur.
Fröken Tony, stå still ett ögonblick.
Se hur solen leker i er dotters hår. Jag har aldrig sett så vackert hår.
Låt nu inte henne inbilla sig något.
Jag ska inte störa längre.
Det skulle glädja oss om ni ville bo hos oss under er vistelse.
Tack, konsulinnan, men jag har rum på värdshuset.
Då går vi till kontoret.
Viktigpetter!
"Småprat"! Vi småpratade inte.
En smula fånig, eller?
En mycket angenäm, väluppfostrad man.
God kvalitet, konsuln.
Friskt och torrt vete.
- Som avtalat. - Och betalt!
Tusen säckar vete från Ryssland lyckligt i hamn.
Med Guds hjälp, käre Grünlich. Östersjön är ingen liten pöl.
Thomas, kom...
Men vad affären är värd, vet vi först när det lyckligt och väl är sålt.
- Henri, är allt väl där hemma? - Tack för hjälpen, konsuln.
Försiktigt! Se upp!
Jag kan sätta er i kontakt med min förbindelse Hamburg.
Vänskapligt eller affärsmässigt?
Jag förmedlar kontakten. Ni kan väl inte neka mig lite provision?
Bendix Grünlich. Mannen kommer hit och utbyter artighetsfraser.
Nu skriver han till er att han har fattat tycke för mig.
Han ber om din hand.
- Jag vet inget om honom. - Helt formellt...
...har pappa besökt honom i Hamburg. Du skulle få det mycket bra där.
Du är tillräckligt gammal nu. Nu är rätt tillfälle att göra dig lycklig.
- Och för firma Buddenbrooks skulle... - Nej! Aldrig!
Aldrig.
Nu är du oförskämd!
Han är motbjudande. Förstår du?
Thomas kommer att ta över firman.
Ett äktenskap med en köpman är din föreskrivna väg.
Ja, det vet jag.
Men just Grünlich?
Med den där...vårtan.
Och hans sätt att tala... Pappa!
Ja.
- Nej! - Jag skyndade för att få höra ordet.
- Jag ger er inte mitt ja. - Sen jag såg er första gången...
- Ert namn... Tony. - Ni misstar er.
Sen den dagen står det skrivet i mitt hjärta, för alltid.
Jag har sagt nej.
Ett hus, tjänare, kläder och droskor.
Jag ska bära er på mina händer.
Ni tillbakavisar mig.
Har ni ett hjärta?
Ett kännande hjärta?
Som ni tittar på mig. Låt bli det.
Ni ser framför er en man...
...som tillintetgjord står vid avgrunden.
När ni ser mig så här, kan ni då förmå er att säga att ni avskyr mig?
Nej. Ställ er upp!
Jag avskyr er inte, herr Grünlich. Hur kan ni säga så?
- Ni vill alltså inte döda mig? - Ingen vill döda er.
Ida!
Se så.
Havet kommer att göra dig gott.
- Travemünde ligger ju långt bort. - Fröken Tony, stå still ett ögonblick.
Jag har aldrig sett ett så vackert hår.
Jag älskar ju honom inte.
- Ska man inte gifta sig av kärlek? - Inte obetingat.
Thomas...
Men har man tur, Tony, så faller allt på plats.
Ni måste vara vår feriegäst, fröken Buddenbrook?
Och ni, har ni badat?
Ja, det är friskt.
Jag heter Morten och är son till lotskapten.
Morten...
Ventriculus sinister.
Karikardio.
Aorta.
Det är inget för er, fröken Buddenbrook.
Bara blod, tarmar och elände. Man väntar på er på stranden.
Men vill man bli doktor måste man kunna allt det där.
Men det är inte bara sådant hela dagarna.
När man ser människan framför sig i all sin prakt som Gud skapat henne...
Såjag pratar...
Prata på. Jag lyssnar gärna.
Nämen... Titta!
Fyrtio miljoner år.
Då sjönk tallskogarna och den här lilla myggan bevarades.
Jag är en dum gås som inte vet mycket om världen.
- Hon bor hos lotskaptenen. - Men vem är mannen?
Det är väl inte lotskapten?
Jag trivs vid havet.
Ibland kan det bli långtråkigt.
- Och nu? - Långtråkigt? Nej, inte alls.
Vi vänder om.
Det är Bürgermeister Steenbock på väg till Ryssland.
Den skulle jag inte vilja följa med. Hos tsaren är det ännu värre än här.
Nu börjar ni med de adliga igen.
Är det rätt att man ska födas till utvald ädling...
...som föraktfullt blickar ner på oss andra?
- Ingen vill se ner på er. - Det säger ni bara.
Nej, det gör jag inte.
Min far säger att Buddenbrooks nästan är som en adelsfamilj.
Ni är dotter till en patricier från Lübeck. Och jag...
- ...bara son till en lotskapten. - Säg inte så.
Jag är gärna med er här på stranden.
Kan ni bevara en hemlighet?
Se här.
Vad är det för något?
Jag tillhör en studentförening i Göttingen.
Farliga demokrater. Nu vet ni det.
Men säg inget till min pappa.
Det vore hemskt oturligt.
I dag var den lyckligaste dagen i mitt liv.
För mig med.
Jag ska arbeta hårt och studera.
Glöm inte den här dagen tills jag kommer tillbaka som läkare.
Du får en läkartjänst i Lübeck.
Här... Den är till dig.
Jag är ledsen. Det var Grünlich. Han krävde det av pappa.
- Vad för historia? - Snälla, mamma.
Julchen Hagenström har förlovat sig med August Möllendorpf.
- Hinrich Hagenström blir säkert glad. - Det blir din far också när...
Nej!
Du har inte ätit något på hela dagen.
- Jag kan inte äta. - Här är lite choklad.
Du är en Buddenbrook.
Vi är inte födda för att leva efter det vi just nu anser vara lycka-
- kortsiktigt sett.
Ja.
Vi är länkar i en kedja.
Du skulle inte heller finnas utan den rad av förfäder...
...som banat väg för oss.
I nådens år 1728 föddes jag, Siegmund Buddenbrook.
Den 6 september 1785 har jag genom prästerlig kopulation...
...fick vår son kopporna...
...tre personer hade redan avsvurit honom livet...
Så blev Jodokus Buddenbrook rådsherre 1599.
Hans son Kaspar blev skräddare.
Han gifte sig i Rostock och hade det mycket gott ställt hela livet.
- "...hade det mycket gott ställt." - Han avlade 13 barn.
...och handlade med spannmål, olja och djurhudar.
Efter pingst 1844 for jag till Bergen.
Den höga luften gav mig en sund kropp...
Så dog min älskade hustru Clara i barnsäng.
"Det lyckligaste året i mitt liv..."
Det lyckligaste året i mitt liv.
Våra förfäder har låtit plikten styra.
Men Morten älskar mig!
Kärleken... Ja, den är härlig.
Men du är en Buddenbrook.
Och din kärlek... Hur var det med den?
"Det lyckligaste året i mitt liv..."
Det var ett kort år.
Men man kan inte bara glömma bort det.
Mamma var ett gott parti, inte sant?
Gud sände henne till mig. Herren har väglett oss...
...och håller fortfarande sin han över Buddenbrooks.
Är det Guds vilja att vissa föds privilegierade?
Grünlich har ditt löfte.
Jag har inte lovat honom någonting!
Du är skyldig att lyda dina föräldrar.
Herren lät min dotter Antonie växa upp med den äran...
...för att dygdigt invänta sin tillkommande...
...och därefter underkasta sig hans vilja.
Antonie Buddenbrook förlovade sig den 22 oktober 1845-
- med köpman Bendix Grünlich, Hamburg.
Traditionellt uppgår hemgiften för en flicka ur vår familj-
- till 70 000 mark.
Men...en affär ger avkastning, en familj växer...
Herregud, ni har inte låtit mig tala färdigt. Då hade ni vetat-
- att jag helt enkelt till de 70 000 lägger...ytterligare 10 000.
80 000, alltså?
Ja.
I Guds namn.
- Ida! Du snör för hårt! - Du vänjer dig.
- Jean... Tror du att hon blir lycklig? - Hon är nöjd med sig själv.
Det är den mest gedigna lycka som vi kan uppnå här på jorden.
James!
Han får inte. Fråga doktor Grabo.
Halt!
- Är du nöjd med mig? - Ja.
Hon har gjort ett utmärkt parti.
Och du ska lära känna den engelska affärsvärlden i London.
Och du... Lycka till i Amsterdam.
Kaffe, kryddor, gummi, fotogen, indigo.
Ni kommer att få inblick i hur handeln över Atlanten går till.
I Lübeck tvistar man om huruvida man ska gå med i tullunionen.
Ju större markand, desto större chanser.
Pengarna kommer att växa.
Ni säger det som om pengarna vore levande.
Ja, vem vet?
I kväll ska vi träffa ett affärssällskap.
En utvald krets. Mycket intressant.
Husets herre med sin dotter.
Modern dog tidigt. I en olycka...
Vacker, inte sant?
Men hon har fram till nu gett alla friare korgen.
Gerda Arnoldsen spelade för oss.
Hon såg magnifik ut. Och fastän jag inte kan något om fiolmusik-
- spelade hon så vackert att jag fick tårar i ögonen.
För övrigt äger hon en stradivarius.
- Jag har fått den av min far. - Ursäkta, Buddenbrooks är köpmän.
Vi kan inte mycket om musik.
- Men ni blev berörd. - Ja.
Där ser ni.
När ni spelade var det som om den levde.
Ja, ni har rätt.
Man måste spela varje dag annars dör den.
Den förstummas. Klangbotten.
Det är det som är hemligheten.
Bruden är gott och väl värd tre hundra tusen mark kurant.
"Jag högaktar Gerda Arnoldsen."
"Men jag kan inte blicka tillräckligt djupt in i mig själv"-
- "för att avgöra om den höga hemgiften bidragit till min entusiasm."
En affär av stora mått.
- Hur mycket? - Tre hundra tusen.
Det kallar jag kärlek.
Ja, den finns - kärleken.
- Vad vet du om kärlek? - Jag vet vad det är.
"Jag älskar Gerda Arnoldsen. Högaktar Gerda Arnoldsen."
2När jag besöker henne flyger tiden iväg..."
Heinrich Heine - "Sångernas bok".
Lite extravagant för en köpman, inte sant?
I alla fall en köpman som hyser längtan.
Låt ingen i Lübeck få veta.
Kära mamma! Vår villa är mycket söt.
Grünlich är mycket upptagen.
Han åker tidigt på morgonen och kommer sent hem.
Jag har bett Grünlich om en vagn. Då kan jag fara ensam in till staden.
Han har halvt om halvt lovat mig en.
- Nu fattas bara kusken. - Tony!
Ni är min bankir. Han säger att mina inköp ruinerar honom.
Ni honom...?
Det är mycket lustigt.
Verkligen, fantastiskt, underbart...
Ni honom?
En av hans vänner, bankir Kesselmeyer, är ofta hos oss.
En tokrolig karl. Ibland klappar han mig på kinden och säger:
Goda, lilla frun. Vilken välsignelse för Grünlich att han fått er.
Grünlich tar inte gärna med mig till sällskapslivet i Hamburg.
Dessutom tycker han inte om när jag talar med folk i stan.
Ska jag vara svartsjuk?
Ni måste ha tålamod, Thomas. Gerda vill inte bestämma sig än.
Ge oss tid.
- Meneer Arnoldsen. - Trevlig resa.
Var så goda, tillbaka till arbetet.
Revolution, konsuln!
Härliga gossar. Ögonen flammande av hat och entusiasm.
Ouppfostrade ungdomar som för oväsen. Nu går vi till Borgerskapet.
Försiktigt. De har kastat sten. Det var slaktargesällen Berkemeyer.
Där är han.
- Stanna här, Trine! - Berkemeyer.
Var försiktig, Jean.
Vi kräver medborgarrätt! Revolution!
Vi måste skjuta respekt i packet med kulor och krut.
Vilken tid. En tid av oro och rörelse.
Lugn. Lugn.
Lugna ner er nu. Vad är det här för dumheter?
Det är inga dumheter. Nu ska det bli en annan ordning.
Gå hem med er. Stör inte ordningen. Inte ens lyktorna är tända.
Revolutionen har gått för långt.
Revolutionen är överallt. I Berlin, i Paris...
Carl Smolt...
Vad vill ni egentligen? Säg mig det.
Jo, konsuln... Folket vill ha republik.
Ni har ju redan en.
Då vill vi kanske ha en till!
Det är inget att skratta åt! Vi vill ha en riktig republik.
Vänta bara.
En annan ordning?
Jag sitter i soffan...i sidenklänning. Och ni passar upp på mig.
- Passar jag upp på dig? - Ja.
Det är...
- Det skulle passa mig bra. - Res dig upp och ut härifrån!
Vi avsäger oss dina tjänster.
Jag ska säga er en sak. Det är slut med choklad på sängen.
- Ut. - Och på småfisandet i sidenlakanen.
Sätt fart, kusk!
Under orosåret 1848 dog-
- min älskade hustru Bethsys far, 81 år gammal.
Min son Christian har på uppdrag av sin principal, mr Richardson-
- rest från London till Valparaiso.
En konkurs i Bremen, Gebrüder Westfahl-
- har varit ett svårt slag för vår firma.
Råg från Rostock. Utrop: 70.
59 bjudet...
- 70, 25... - 71.
Hur mycket? 71 mark bjudet.
En stor mängd spannmål, som vi levererat mot växel, gick förlorat.
Det rör sig om 80 000 mark på ett bräde...
Vete från Königsberg. Utrop: 60.
Det sägs att svärsonen i Hamburg nästan är pank.
Försätt mig inte i konkurs.
Inte en dag till. Ni erbjöd 12 procent och sen 16. Och jag gav uppskov.
Ge mig nytt uppskov och ni får 20 procent.
Nej, nej.
Nej. Skriv till er svärfar.
- Och om han vägrar? - Då är ni bankrutt.
Morgonrockar!
Balklänningar! Hattar och åter hattar!
All din grannlåt har ruinerat mig.
Min far är rik. Om han visste hur du behandlar mig...
Invänta då den dag när hans rikedom kommer oss till nytta.
Vad säger du? Önskar du att min far ska dö?
Har du gjort dåliga affärer, Grünlich?
Grünlich måste ställa in sina betalningar. Sätt dig.
Förstår du mig?
Är Grünlich bankrutt?
Om jag inte ger honom pengar.
Tror du att han är skyldig?
En bedragare?
Jag slängde ett öga på hans räkenskaper.
- Hur mycket rör det sig om? - En stor, mycket stor summa.
Summan skulle innebära en försvagning av vår firma.
Bra. Aldrig. Det ska du inte göra.
Då går du också i konkurs.
Äsch, pappa...
- Vore det då inte bättre... - Jo.
Kanske.
Han har hela tiden varit motbjudande.
Fyra år...
...bortkastade.
Era fordringar på herr Grünlich uppgår till 150 000 mark kurant.
Och ni är under inga omständigheter beredd att ha tålamod...
Tålamod? Pytt.
Inte på några villkor. Helt uteslutet.
Då måste jag låta saken ha sin gång. Jag ska inte stå i vägen.
Tillåt mig... Kan ni inte ingripa?
Med tanke på växlarna från Westfahl vore det ett gyllene tillfälle.
Firma Buddenbrook skulle kunna visa styrka.
För att klargöra min betalningsförmåga-
- behöver jag inte kasta mina pengar i närmaste vattenpöl.
Vill ni störta er dotter i fördärvet?
För precis fyra år sen, när vi hade kniven på strupen-
- kunde vi ropa ut förlovningen med fröken Buddenbrook på börsen-
- fastän den inte hade ägt rum... Hur bar vi oss åt-
- för att komma åt dottern och 80 000 mark?
Man visar den räddande fadern prydliga räkenskaper.
Och då var redan tre fjärdedelar av hemgiften växelskulder.
Jag inhämtade upplysningar.
Resten var Guds vilja.
Guds vilja... Ja, ja.
Och man inhämtade upplysningar...?
Hos vem?
Hos Bock, Massmann & Timm, Goudstikker, Petersen...?
De var alla inblandade.
De var i allra högsta grad inblandade.
Åk bara! Tror du att jag kommer ylandes efter?
Jag gifte mig bara med dig för pengarna, men de räckte inte!
Se till att packa dig härifrån. Jag är utled på dig. Utled!
Tro mig, Tony, jag lämnade dig inte lättvindigt åt honom.
- Jag hade säkra upplysningar. - Låt det vara. Nu är jag hos er igen.
- Grünlich är...? - Bankrutt.
Skyldig?
Ja.
- Jag är fortfarande ung. - Ja.
Och söt?
Det är du fortfarande.
Vet du vad? Livet har inte riktigt börjat än.
Det blir 154, 75...
Pengar och svärson borta. En otrevlig sak.
Käre Hagenström. Hela Grünlich-affären...
Det var bedrägeri. Vår prinsessa såld till en hemgiftsjägare.
- Hela mannen var en bluffoffert. - Vilket öde.
71 bjudet...
Konsuln... Vete från Mecklenburg 166 mark?
Hagenström snodde hela partiet för mig för 70 mark.
Skriv upp det som en förlust.
Vi kommer att återhämta oss. Helt säkert.
Nej. Jag har blivit för rädd.
Konkursen i Bremen och Frankfurt.
Tonys hemgift.
Vi har förlorat mycket.
Vi ska hitta nya vägar.
Egna båtar skulle göra oss oberoende av rederierna.
Kapitalet kunde vi få ihop om vi gick samman med andra köpmän.
Mina krafter avtar.
Sätt dig på min plats.
Du ska sätta in en annons åt mig.
Köpmannen Jean Buddenbrook...
...kunglig konsul för Nederländerna...
...har äran att tillkännage...
...att han från och med i dag...
...upphör som firmatecknare.
Äldste sonen Thomas...
...driver nu med full ansvarsfrihet...
...verksamheten i firma Buddenbrook.
Märkligt. Märkligt.
- Vilket väder! - Som från en klar himmel.
Konsulinnan!
Ida...
Vad gjorde han?
Inget. Det gick väldigt fort, Christian.
- Señoritas... God morgon! - God morgon.
- Vad det luktar gott. - Vi gör en härlig frikassé åt er.
Den engelska korrespondensen.
Gin, mina herrar. I Valparaiso var det medicin mot malariamyggorna.
Johnny Thunderstorm.
Johnny Thunderstorm följde med mig från London.
En helt otrolig karl. En dagdrivare. Jag såg honom aldrig arbeta.
Trots det var han en skicklig köpman.
"Du milde himmel", sa han jämt åt värmen.
En gång låg vi åtta man på kontoret och rökte för att få bort myggorna.
Då kom kontorschefen.
"Arbetar ni inte, mina herrar?"
Då sa Johnny:
"Nej, sir."
"Som ni ser, sir."
Och alla blåste cigarrök i ansiktet på honom så här...
Mina herrar...
- Tillbaka till arbetet. - Jag har berättat en historia, Marcus.
Aline Puvogel.
Jag sjunger bara småroller.
Det kan ändra sig.
- Känner ni direktören? - Han känner mig.
- Ni är då inte rädd för någonting. - Borde jag vara det?
Från er bror.
Ska han nu överta firman?
Jag mår så bra som aldrig förr.
Man äter middag med sin familj, vilar sig och går sen tillbaka till arbetet.
- Ät då med din familj. - Vid kvällsmålet...
...känner man sig allt igenom belåten.
- Händerna är belåtna. - Nu är du fånig, Christian.
Känner sig händerna belåtna?
Jag vore belåten om du själv tog hand om sådana här småsaker.
Karp.
Vad är det?
Jag ska åka långt bort...
...till Amsterdam.
Ni har blivit allvarligare. Är det sen ni blev konsul för Nederländerna?
Firman, ansvaret för familjen... Man kan inte leva på Guds försyn.
Men er bror Christian står ju vid er sida.
- Ja, han måste bara vänja sig. - Jag känner till kolonierna.
Där lärde jag känna Gerdas mor.
Gerda spelar så passionerat.
Känsla och förnuft. Båda tillhör konsten.
Ja, de båda kan förenas. En köpman och en musiker. Beundransvärt.
Gott så.
Men med vem ska jag spela duetter i framtiden?
Thomas!
Thomas och Gerda är här!
Å Gud, så vacker du är, Gerda!
- Jag får väl säga du till dig? - Ja. Och du är Tony?
Otvivelaktigt Tony.
Stig in.
Min käre Jean skulle ha varit mycket lycklig.
Vi vet också några som gärna skulle ha varit med i dag.
Kan jag hjälpa dig?
Ibland kan jag inte svälja.
Det är inget att skratta åt. Det är allvar.
Jag tänker på att jag kanske inte kan svälja och då går det absolut inte.
- Du inbillar dig nog bara. - Ja.
Matbiten sitter redan här i halsen.
Men musklerna sviker helt enkelt.
De lyder inte min vilja. Jag vågar inte ens vilja.
Christian, vad är det för dumheter.
Han vågar inte svälja, vågar inte vilja. Det är originellt.
Skrattretande.
Det är nerverna. Christian...
Det var hög tid att du kom hem igen.
Annars hade du blivit sjuk av klimatet där borta.
Tillsammans med min dotter har jag spelat många vackra duetter.
Nu har hon en annan partner.
Men inte en konstnärspartner, utan en livspartner.
Jag höjer glaset för våra barns lycka.
- Skål! - Skål!
Gerda...
Käre Tom! Tänk dig, Eva Ewers tog med mig på en flodtur.
Den gick på Isar till München.
Hennes man hade med sig en vän - Alois Permaneder, humlehandlare.
- Här är ett stop. En liter. - Det är för mycket.
Tack så mycket för att ni följde med och inte var rädd för en flodtur.
Jag är inte rädd för någonting, herr Permaneder.
Visa det då.
För övrigt är han ännu ungkarl.
God dag.
"Noppe & Co. Humlehandlare".
Ja. Er son var så vänlig och möjliggjorde några affärer åt mig.
Han infinner sig snart.
Jag ber om ursäkt för kortet, men jag hade inget annat.
- Herr Noppe... - Jag är Co.
Jag heter Alois Permaneder från München.
Kanske har frun hört mitt namn av er dotter.
Ja, visst har min dotter berättat om er.
Ja, och nu är jag här.
- Som ni ser. - Hur sa?
- Nu vart ni allt paff, va? - Ja, så vänligt...
- Lilla frun, nu undrar ni? - Ja, herr Permaneder, sannerligen.
- Vart? - Partiet ska till kvarnen i Rützerau.
- Vi köper även på egen risk. - Sen hoppas vi att efterfrågan stiger.
Och priset.
Försiktigt.
- Och er firma? - Min...?
München är ingen affärsstad. Där tar vi det lugnt.
Ni måste ha haft en fin ungdomstid här.
Ja, men det är tråkigt att man bara lever en gång.
Att man inte kan börja om på nytt.
Och om ni kunde börja om på nytt?
Jag hade nog gjort vissa saker annorlunda.
Kom!
- Och nu är ni väl väldigt rädd... - Nej.
- ...för äktenskapet. - Ja... Nej.
Ja?
Men ett ja för resten av livet...
Äsch, Tony, du...
Äsch... Skulle ni vilja följa med till München?
Ja.
- Gentlemen... - Krischan!
- Grattis till den nye svågern. - Tack.
Kungariket Bayern kommer att vara rätta platsen för vår prinsessa.
München är ingen affärsstad. Där tar alla ett stop i lugn och ro.
- Vore det inget för vår Krischan? - Jag vill hellre studera.
- Det verkar trevligt på universitetet. - Trevligt?
Ja, man går dit när man har lust, helt frivilligt.
Sätter sig, lyssnar... Det är som på teatern.
Men professorerna sjunger inte, de föreläser.
Skratta ni bara. Ni trivs ju också på teatern.
Justus... - Stephan, framför och bakom scenen.
Ja, men det är bara teater. Scen, smink och lite tyll.
Trots det går det hederligt till.
Köpmän ska verka så hederliga. I själva verket är de svindlare.
Var skulle annars vinsten komma ifrån?
För min del högaktar jag mitt yrke.
Milde himmel, Thomas, jag skämtade.
Fast egentligen...
Skämtar!
Du har ju sett hur dina skämt har tagits emot.
"För min del högaktar jag mitt yrke", svarade Hermann Hagenström.
Ja, den dumma karln. Jag skämdes över honom.
Stämningen var redan åt helvete. Folk skrattade som om jag hade rätt.
Hagenström har utnyttjat tillfället att klämma till inte bara dig, utan oss.
- Jag syftade ju inte på dig, Thomas. - Vad betyder hans "För min del"?
"Sådana insikter har ni tillskansat er på er brors kontor."
Det är vad det betyder, din åsna.
Just det, åsna! Jag förbjuder dig att säga sådana dumheter!
Du förlöjligar oss med dina kärleks- affärer, sjukdomar och botemedel!
Nej, Thomas. Du förstår mig inte.
Man måste hålla ordning på sitt samvete.
Grabow har skrivit ut en salva för min halsmuskulatur.
Om jag inte använder den blir jag helt hjälplös och kan inte svälja.
Men använder jag den känner jag att jag gjort min plikt och mår bra.
Och det går fint att svälja.
Själva salvan gör ingenting.
En idé kan bara upphävas av en annan idé, en motidé.
Idé och motidé. Gör det, men babbla inte om det!
Det är det som är skillnaden mellan oss.
Du går ju gärna på teatern och har själv haft små flörtar. Minns du?
- Allt har sin tid. - Och romaner läste du.
Men du har alltid uppfattat det...
...som om allt är förenat med hårt arbete och livets allvar.
Jag går den väg våra förfäder har visat oss.
- Firmans väl. - Ja.
Det vill jag slippa. Du förstår...
...den här världen suger musten ur mig-
- och jag har ingen ork kvar åt det som betyder något.
Jag vet inte om du förstår mig.
Du är en svulst!
Du är...en osund del av familjens kropp.
Och vore det här mitt hus skulle jag be dig gå. Ut härifrån!
Nej, Thomas. Vad tar det åt dig. Vad har jag gjort dig?
Och sluta upp att gå omkring med den där fåniga käppen.
Christian!
Christian ska bli sin egen, och du Thomas ska hjälpa honom.
Firma Burmeester på Jungfernstieg. Tipp-topp!
- Till Hamburg helt på egen hand. - Nja, jag får lite pengar från firman.
Från Buddenbrook till Burmeester.
- Vi kommer att sakna dig på klubben. - Ja, och Johnny Thunderstorm.
Skål för Johnny Thunderstorm, en otrolig dagdrivare.
- Ni arbetar inte, mina herrar. - Nej, sir, som ni kan se!
Det förekommer att bröder hatar varandra.
Men man talar inte om det.
Har ni inte lust att flytta med mig? Ni två, till Jungfernstieg?
Vi tre...
Då var pannbiffen färdig.
- Det heter frikadeller, Babette. - Babett. Var snäll och säg Babett.
- En gång pannbiff alltid pannbiff. - Ja.
Tonele...
- Jag har fått nog. - Hur sa?
Jag är utarbetad.
Nu vill jag vila. Noppe, min kompanjon, har avvecklat.
Av kapitalet lever vi gott.
Ger du upp?
Och du säger att Buddenbrooks är omusikaliska.
Till en vals räcker vår förmåga.
- Ett gott parti. - Tipp-topp! Min gamla skolkamrat.
Gerda...
Och hans syster. Fru Permaneder.
Frånskilda fru Grünlich.
Hon är långt borta.
I kungariket Bayern.
Alla tittar på dig.
- Med nöje. - Och skvallrar.
Lite måste du unna dem.
Märkligt...
Denna toalett, detta hår, denna hållning, detta ansikte...
Det är något visst med henne.
Gift i fyra år...och ännu inget barn.
Så originellt. Jag tycker att det är fruktansvärt originellt.
Nämen... Tony!
Det var då en överraskning.
- Vad ska det betyda? - Jag går aldrig tillbaka till honom.
Hur sa?
Tony?
Jag ska skiljas.
- Stanna några veckor och sen... - Nej!
Du får inte ställa till skandal. Hör du det?
Och du kan inte förlåta honom?
Det var alla förnedringar som jag måste utstå.
Å, Tom...
Att allt skulle misslyckas för mig...
...hade jag inte kunnat tro.
Det blir nog bra.
Nu är du helt ensam.
Gud vare med dig, så att Buddenbrooks behåller sin ställning.
- Samma sak varenda dag. - Ja.
Nu har vi vant oss och skulle sakna det.
Gerda!
Tack, Tony.
Jag känner mig så hjälplös.
Vi gläder oss alla över barnet.
Nu är du verkligen en av oss.
Pojken verkade inte alls vilja komma till världen.
- En pojke. - Gratulerar till den förstfödde.
Han kostade nästan modern livet.
Nu blir allt bra, Tom.
Tack. Vi döper honom efter våra förfäder:
Justus Johann Caspar Buddenbrook.
Jag har kommit för att gratulera konsuln och konsulinnan-
- från djupet av mitt hjärta.
Måtte barnet växa och frodas.
Carl Smolt!
Växa och frodas...
Det har ni gjort er förtjänt av inför Gud och människorna.
En sådan herre som konsuln finns det inte många av.
Han är en ädel herre. Vår Gud kommer att belöna honom-
- när det gått så långt och vi står inför honom.
Till mull ska vi alla varda...
Till mull.
Tack så mycket, Tom. Adjö.
- Gå nu och säg till henne. - Jag kan inte, Aline.
Mamma!
Hur sa?
- Hon heter Aline. - Aline och mer?
Puvogel.
- Herre Gud. - Du måste ha hört om henne.
Hon är sångerska.
En sådan människa kommer inte in i vårt hus. Aldrig någonsin!
Har det rört till sig?
Ja, jag har aldrig kommit i ordning. I början förlustade jag mig på kaféer.
- Och sen konkursen i Antwerpen. - Christian!
- Krischan! - Stephan!
Firma Burmeester på Jungfernstieg.
Tipp-topp!
Thomas! Sen har jag inte gjort något annat.
- Jag har hållit mig lugn. - Jaså?
Du har fortsatt att roa dig.
Ja, man måste ju leva också.
Thomas...
- Ida. - Krischan.
Nu är det bara växeln kvar...
...och några andra skulder.
Växeln och andra skulder... Hur kommer det sig?
Tror du inte att jag vet hur du har levt? Teater, cirkus...
...klubbar och dåliga fruntimmer...
Säg inte så.
Aline är inte dålig. Så får du inte säga, Thomas.
Du förstår inte vilken praktfull skapelse hon är. Hon är så sund.
Och när jag fick henne...
Det var en helt annan känsla än när du gjort en bra affär.
Nu räcker det. Tig då äntligen!
Med hjälp av ett kapitaltillskott-
- har min bror Christian etablerat sig i Hamburg-
- som agent för champagne och konjak.
Nej!
Där satt han då, senator James Möllendorpf.
Nu måste de välja en efterföljare till senaten.
Kistenmaker har gett upp. Nu står det mellan Hagenström och Buddenbrook.
Hagenström!
...med sina fina slipsar... Hagenström är ett matvrak...
Buddenbrooks syster är skild två gånger.
Det rår konsul Buddenbrook inte för.
- Hagenström? Är det Hagenström? - Det blir Hagenström.
Buddenbrook! Det är Buddenbrook!
Buddenbrook blir det! Naturligtvis blir det Buddenbrook.
De kommer!
Ida, de kommer!
Tom! Tom, de kommer!
Det blev du! Hagenström är besegrad.
Konsul Buddenbrook, hansestaden Lübeck har valt er till senatsmedlem.
Jag frågar er: accepterar ni uppdraget?
Jag ämnar samvetsgrant sköta mitt ämbete-
- av all kraft kämpa för stadens Lübecks väl-
- och troget följa dess författning.
Jag ämnar på ett rättskaffens sätt förvalta allmänhetens egendom-
- utan att se till mitt eget eller min släkts och mina vänners bästa.
Jag ämnar skipa rättvisa för alla, rik som fattig.
Gud hjälpe mig.
Det är angeläget att sörja för en uträtning av Trave.
Ångbåtstrafiken kan konkurrera med Kiel och Hamburg.
Vi måste få in och ut båtarna fortare i Trave.
Det är framtiden, borgmästaren.
Som köpman har ni bättre insikt än våra diplomater.
Att ha insikt är bra, men man måste också ha kraft att handla.
Glaset ska krossas nu och ge tur åt husbonde med fru!
Nu har vi äntligen vårt eget hus.
- Med pelare från Italien. - Ja.
Och äntligen ett eget musikrum för dig och Hanno.
- Skål, mina herrar! - Skål!
Hermann Hagenström bor i en koja i jämförelse med dig.
Varför är du så modfälld?
Jag har ett inte helt litet parti råg till ett inte helt fördelaktigt pris...
Kort och gott: Jag var tvungen att köpa ett stort parti råg dyrt.
Men det går över. I morgon känns det bra igen.
God afton!
Framgången kommer åter.
Å, Tony...
Lycka och framgång finns inom oss.
Vi måste hålla det kvar. Hårt, och djupt inom oss.
- När man börjar släppa efter... - Släppa efter?
Du är senator. Du har Gerda, Hanno och firman-
- som snart jubilerar. Hundra år med Buddenbrook.
Vi lever!
De senaste dagarna har jag tänkt på ett turkiskt ordspråk:
När huset står färdigt, kommer döden.
Döden? Vad pratar du om?
Tillbakagången. Nedgången.
Du vet.
På Hannos dop sa du: "Nu börjar en helt ny tid."
Men du står ju här i all din glans.
"All min glans", Tony...?
Som stjärnan där på himmelen.
Man vet inte om den redan har slocknat när den lyser som ljusast.
Nu räcker det!
Det är för mycket.
För mycket...?
Musiken hjälper inte Hanno att komma vidare i livet.
Musik... Det familjen Buddenbrook tycker om-
- är trallandet, den jolmiga optimismen...
Löjtnant von Trotha.
Fru senator. - Senatorn.
- Om jag stör... - Inte alls. Ni stör inte, käre René.
Senatorn var just på väg till kontoret. Han ville bara säga adjö.
René, har ni kommit ihåg?
Ja visst, Hanno. Här är noterna till Tristan.
Av pianospel lär man sig inte idka spannmålshandel.
Firman kräver det. Han måste.
Ser du? Det är ett tungt arbete.
Kunde du bära en säck själv när du var liten?
Det kan jag fortfarande. Ska jag?
Ja.
Du måste också arbeta hårt om du vill leva gott.
Men som tur är på kontoret och börsen.
Vill du det?
Ja, pappa.
Säg mig vad du ser.
Stora segelfartyg med konstiga vimplar.
Vet du vad fartygen därnere heter?
Det där är Wullenwever. Och där är...
...Frederike Oeverdieck.
Ja, det är alltid något.
Men vilket går till Köpenhamn och vilket till Riga?
Vilket av dem tillhör konkurrenterna?
Titta, där är René!
Pappa...
Löjtnanten har redan varit hos mamma i två timmar.
Förlöjliga mig inte.
Det hänger helt och hållet på dig själv.
- Redan tillbaka. - God afton, Tom.
Hur är det med dina adliga vänner?
- Jo... Herr von Maiboom... - Vad är det med honom?
Egentligen en älskvärd man...
Han spelar kort.
Han spelar roulett.
Han spelar i Rostock, i Travemünde, överallt...
Han behöver en stor summa. Med en gång.
Inom 14 dagar.
Von Maiboom måste sälja grödan på rot.
Han kommer att ta in anbud från någon ockrare.
Men det är dig de pratar om, Tom.
Om dig.
- Om mig? - Jag skulle framföra förslaget.
Hela grödan på rot för 55 000 mark kurant?
- Det kan vi fördubbla vid försäljning. - En kupp.
Ja, en kupp.
Lycka och framgång finns inom oss.
Och när det börjar gå utför... Det har du själv sagt.
Det blir säkert tusen säckar vete. Hur det är med havre och korn vet jag inte.
Du kunde kanske åka dit.
Nej.
Aldrig!
Jo, jag tackar jag, Buddenbrook.
- Jag kom visst för sent. - I så fall...
Nå då så, lycka till!
Försten till Trave!
Sätt fart!
"Herdens söndagspsalm." Nu är det Herrens dag...
Nej, min vän, det går inte. Man har inte händerna knäppta på magen.
Ett föredrag inleds med en bugning. Och mycket högre.
En gång till, tack.
- "Herdens söndagspsalm." - "Herdens söndagspsalm!"
I markerna jag ensam är...
...på avstånd...
...ensam är...
Det här är inget nöje.
Varför gråter du?
Man kan gråta över...
...att du en dag som denna inte kan skärpa dig och vara mig till glädje.
- Är du en liten flicka? - Nu räcker det!
Vad ska det bli av dig?
- Gratulerar, senatorn. - Tack.
Ni har fortfarande stadens vackraste blommor.
Jag vet inte hur jag kom därifrån...
Det var en chansning.
Tipp-topp!
Senatorn... Hjärtliga gratulationer till jubileet.
Jag arbetar sen en tid tillbaka med en översättning av von Lope de Vega.
Hans samlade verk?
Jag ska skänka er dem...
...när jag är färdig med dem.
Ett telegram från Permaneder. Lyckönskningar från München.
- Åt dig... - På sitt sätt var han en god man.
Nej, vi har inte hållit oss undan. Vi har kommit från Travemünde...
- ...för att lyckönska dig, Buddenbrook. - Tack, Hagenström. Vilken ära.
Ära den som äras bör. Hoppas ni finns kvar under de kommande hundra åren.
Märkligt...
Telegram till senatorn.
- Telegram till senatorn... - Telegram till senatorn.
När er far konsuln kuvade gatuupproret 1848...
Underbara gossar som var med. Ögonen flammande av hat.
Vi såg alla hatet på gatorna.
Och sten kastade de...
Gå efter honom.
Nu är det bra.
Herre Gud, Thomas! Du som betalade Maiboom 55 000 mark.
Förlorade.
Pladask!
Men det var lika bra.
Jag har varnat er.
Jag hör ännu er far:
"Min son, gör med glädje affärer på dagen"-
- "men gör bara sådana som får dig att sova gott om natten."
...har jag genom prästerlig kopulation...
...fick vår son kopporna...
Den gamla Bibeln från Wittenberg tillhörde familjen Buddenbrook...
...tillfaller alltid den förstfödde...
Herren lät min dotter Antonie växa upp med den äran-
- för att dygdigt invänta sin tillkommande-
- och därefter underkasta sig hans vilja.
...döptes min förstfödde son och arvtagare till Justus Johann Kaspar.
Nå...
Har du gjort det, Hanno?
Ja.
Hur kom du på sådant otyg?
Jag trodde...
Jag ska inte göra om det.
Jul!
- Jag höll nästan på att glömma... - Nämen, herr Christian.
Hade du önskat dig den?
- Ja. Jag har sett "Fidelio" på teater. - "Fidelio"...
Hör på, Hanno...
Du får inte tycka om sådana saker.
Teater och sådant...
Det duger inte.
Så den önskade du dig alltså.
Han dör!
Han borde insett tidigare, vem som skulle krossa hans hjärta.
- Servisen med guldkant? - Den tar jag.
Jaha, och jag?
Och jag? Jag ber att inte bli fullständigt bortglömd.
Vad ska du med en matservis till?
Förr eller senare tänker jag gifta mig.
Det är helt omöjligt, med tanke på mammas död.
Jag har tagit hänsyn till det.
Tom, jag kan inte prata om det när Tony och Gerda hör på.
Jag har förpliktelser. Du vet ju lilla Gisela...
Jag känner inte till någon liten Gisela.
- Hon är min! - Jag är övertygad om att det är lögn.
- Tig! - Det räcker nu, Tom.
Jag betackar mig all inblandning från din sida.
Jag är en vuxen människa!
Du är en narr.
Jag förbjuder dig att besläkta oss med en kurtisan...
...och kasta våra pengar i hennes sköte!
Tänker du ge hennes barn... vårt namn?
- Ja, om hon blir min fru. - Då låter jag omyndigförklara dig.
Jag låter spärra in dig. Jag ska tillintetgöra dig!
Vi är färdiga här inne.
För mamma har du alltid varit favoritsonen.
Men så långt jag kan komma ihåg-
- har du utstrålat en kyla som gjort att jag alltid frusit i din närvaro.
Jag kan inte tänka på dina sjukdomar dagarna igenom.
Kanske är jag sjukare än du.
Det var det grövsta. - Tony. Gerda.
Han säger att han är sjukare än jag. Jag ska visa dig en sak.
- Jag är sjuk av värk! - Christian!
Herre Gud, vad bråkar ni om? Är det en ära att vara sjukast?
När du blir galen, och det är inte omöjligt...
- ...kommer jag inte att gråta. - Inte heller om jag dör?
- Du dör inte. - Bra, jag dör inte.
Thomas, vi får se vem av oss som dör först.
Du är en egoist, Thomas. Ja, det är du.
Och jag älskar dig. Även när du kränker mig och skäller på mig.
Men det värsta är ditt tigande.
När jag står där ensam och skamsen.
Du saknar medlidande...
...kärlek och ödmjukhet.
Jag är så trött på alltihop!
Behärskning! Jämvikt! Disciplin! Värdighet! Dödstrött...
Jag har blivit som jag är...
...eftersom jag inte ville bli som du.
Som jag?
Du, senatorn...?
Jag talar sanning.
En, två...
- En, två, tre... - En gång till.
Jag har också varit mycket lycklig här en gång, men det är längesen.
Ja, ja...
Vi måste skrida till extraktion.
Skrid på.
Så...
En liten stund bara, senatorn...
- Tanden... - Vad då?
Tanden är avbruten. Rötterna måste tas bort separat.
Med hjälp av ett elavatorie.
Det är fyra stycken.
Thomas...
Vad gör du här? Du har ju möte.
Jag är lite yr. Ögonen...
- Den friska luften gör mig gott. - Ska jag följa dig?
Det är bra.
Jag går hem...
...och vilar mig lite.
Lämna mig inte ensam! Snälla!
Du måste stanna hos mig. Stanna hos mig!
Kör på! Kör på!
Då fick du rätt, Tom. Nu är du död.
Och jag lever fortfarande.
Föraktar du mig för det?
Till det yttre snygg och proper, men invärtes är du svart.
Herregud, Tom... Jag visste inte om det.
Du sa aldrig något...
...om vad den kostade dig.
Firman, och alltid firman.
Din värdighet.
Tro inte att jag har ett kallt hjärta.
Jag har bara inga tårar kvar.
Ja, Tom, nu har du vunnit.
Och jag bugar mig.
Vad är döden?
Lycka.
Återvändandet från en... outsägligt pinsam irrgång i livet.
Jag kommer att leva.
"Jag kommer att återvända till livets pådrivande urkraft"-
- "som verkar i alla sina skepnader."
"Sådant är mitt liv. Detta är bara ett fängelse"-
- "ett häkte som vi hamnar i vid födseln"-
- "tills döden befriar oss och ropar hem oss."
I sitt sista testamente har han bestämt-
- att firma Buddenbrook avvecklas.
Alla kontanta tillgångarna tillfaller er, fru senator, och er son.
Han kunde inte se Hanno som arvtagare till sin firma.
Firma...
...Buddenbrook avvecklad.
Äntligen är allt över.
Det var skönt.
Livet är ett fängelse. Stängsel överallt.
Ja, jättelika staket varje förmiddag i skolan.
Ett häkte, som vi hamnar i vid födseln.
Struntprat. Nu är du fri med din musik.
- Du kommer att bli berömd. - Nej.
- Jag vill inte bli berömd. - Hanno!
Jag vill ingenting.
Nå?
Nu är det borta.
Ingen tvekan. Det är tyfus.
Vi ger kinin och antipyrin.
Vi gör vårt yttersta.
Men när det är dags...
...fru senator...
...finns inget botemedel.
Nej, nej...
- Det är ju ändå hans bästa vän. - Det är riktigt.
Hanno!
Jag...är så trött.
Jag behöver utrymme.
Min familj växer.
Min son vill gifta sig. Sen kommer barnen. Det blir för trångt.
Ni gör ett riktigt val. En riktig byggnad, ett palats.
- En vacker antikvitet. - Precis som firman och dess chef.
Damerna är där uppe.
Huset...
Mammas hus.
Även när Gud lät mitt liv falla sönder...
...var jag aldrig helt förlorad.
Jag kunde alltid ta min tillflykt till föräldrahemmet.
Och nu letar Gosch efter en köpare åt oss.
Du kan ju inte bo här ensam.
Det är inte rätt av fru senatorn att lämna oss.
Kanske har jag aldrig riktigt passat i Lübeck.
Vi har alla älskat dig, Gerda.
Fastän du alltid funnit oss motbjudande.
Jag har aldrig känt att jag tillhört familjen.
Ni har turen att stå stark. Att hugga i med fast hand.
Ja, det är bra, Gosch.
Segern över Frankrike, tullunionen... Härliga tider för en köpman.
En Julius Ceasar. En börsens Borgia.
Pengarna växer om man ger dem utrymme.
Hermann Hagenström. Nej!
Ursäkta mig, mina damer. Låt mig inte störa.
Vi ska bara se oss runt. Konsul Hagenström söker utrymme.
En vacker byggnad. Bara det här rummet...
...är stort som en balsal. Här kan ni dansa.
Ja, jag minns balen strax före ert bröllop.
- Det var längesen. - Ja.
Ni var den kvällens prinsessa.
Och ni hämtade tillbaka orkestern åt mig. Det var vackert.
En pärla...
Verkligen en pärla!
Till dig, Tony.
Tack så mycket, Gerda.
Lev väl!
Så kom du en gång tillsammans med Thomas för många år sen.
Thomas finns inte längre.
Och jag...
Jag åker som jag en gång kom.
Hanno...
Jag älskade honom så.
Tom, far, mor, farfar...
Var är alla nu?
- Det är så hårt och ledsamt. - Det finns ett återseende.
Ja, så sägs det.
Ett återseende... Om så ändå vore.
Men, Tony lilla, så är det.
Gudrun Lindvall PrimeText International
www.primetext.tv